(HAVET BRUSER)
Så længe jeg kan huske, har vi længtes tilbage -
- til dengang Jorden var grøn og fuld af liv -
-og der var ferskvand nok til alle.
Vi venter på Fang Rung. Vi går ind samlet.
Fang Rung. - Fru minister.
Du er blevet briefet? - Ja.
På vegne af forsvarsministeren velkommen til briefingen.
Vi har selskab af kaptajn Fang Rung, leder af Scientific Security.
I 2092 blev korporal Gil Bingwen dødsdømt for tidsforræderi.
I dag er hans appelsag blevet afgjort af Højesteret.
Med stemmerne fem til to er korporal Bingwen blevet benådet -
- forudsat han gennemgår molekylær reetablering.
Så længe Bingwen er en Quantum Entangled Divided Agent -
- en QEDA, skal han forblive under husarrest.
Fang Rung. De har ledet afdelingen for Scientific Security i et år.
Hvad har De gjort for at forebygge yderligere sikkerhedsproblemer?
Som alle her er klar over -
- har vi skullet afvikle tidsrejseprogrammet.
Vi har tilintetgjort testresultaterne og nedlagt laboratorierne.
Vores indsats har været koordineret med afdelingen for Cyber Security -
- og den operative del af hærens efterretningstjeneste, samt Time Guard.
Hvor stor er risikoen for, at andre besidder tidsrejseteknologi?
Alene at oprette en Bose-Einstein-bro kræver samme mængde energi -
- som ti megaliter ferskvand, altså ti millioner liter.
Og skulle andre territorier hypotetisk set besidde en bro -
-er den ubrugelig uden en QEDA.
Enhver risiko for tidsændringer er dermed elimineret.
Er der flere spørgsmål til dagens emne?
Men det var alt sammen skuespil.
Der fandtes allerede en ny QEDA.
Tilgiv mig, Yin. Jeg troede, jeg vidste, hvad jeg gjorde.
Det første, jeg lagde mærke til, var duften.
En frisk sødme bag havets salte.
Foråret, måske?
Året var 2017, og jeg var rejst ud for at redde verden.
(FUGLEKVIDDER)
Jeg vidste godt, jeg måtte være varsom. Ikke bevæge noget.
Ikke være årsag til den mindste ændring.
Jeg prøvede at lægge mærke til det hele, så jeg kunne fortælle dig om det.
En dag.
Jeg gik igennem vores by, Yin.
Din og min by.
Så velkendt og alligevel så anderledes.
Da jeg gik forbi ministeriet, så jeg ned fra mit kontor -
- og forestillede mig, at jeg så igennem tiden og mødte mit eget blik.
Og det gjorde jeg på en måde.
Jeg genkendte din tipoldemor med det samme.
Hun lignede sig selv fra de gamle fotografier.
Jeg skulle finde proteinet NT11 og sende sekvensen tilbage.
Men jeg fandt kun logbogen.
Hun havde allerede skrevet sit sidste notat.
(KRIDT PÅ TAVLE)
Denne krill er designet til at forvandle saltvand til ferskvand -
- ved at aflejre krystaller af natriumklorid under sit skjold. Ja?
Er det ikke sandt, at de ikke har energi nok til processen -
-og kun lever få sekunder?
Vi arbejder på udfordringen. Med tiden vil vi udvikle krill -
- der vil kunne bruge UV-energi til de biologiske processer.
Jeg betragtede Mona.
Jeg så din mor i hende.
Og jeg genkendte dine træk.
Hun kunne ikke redde sig selv, men hendes opfindelse kunne redde dig.
Snart vil natriumklorid i havene nå en ekstremt høj koncentration.
Det vil påvirke alt liv på Jorden.
Ganske få arter vil kunne tilpasse sig de nye, saltholdige omgivelser.
Nogle fisk vil måske overleve. Nogle gopler, krill og alger.
Nogle få fugle. Flamingoer.
De, der kan drikke vand med ekstremt højt saltindhold. Hvis vi er heldige.
Helt alvorligt, så synes jeg, at I bør nyde livet så meget som muligt.
For om ti år vil der ikke være meget at more sig over.
Der var kun to dage til, at hendes fly ville styrte i havet -
- og hendes forskning ville dø med hende.
Men selvfølgelig var det en fejl at kontakte hende.
Mona Lindkvist?
Ja?
Goddag, mit navn er Gordon Thomas. Jeg vil spørge om Superkrill og NT11.
Jeg så dig i auditoriet. Du er ikke fra universitetet, vel?
Nej, jeg er videnskabsjournalist. Jeg læste om din forskning i Science Weekly.
Så nogen har faktisk læst den artikel?
Det var ikke så fyldestgørende.
Nej, det kan man ikke påstå. Kan vi lave et interview i morgen?
Sagen er bare den, at jeg kun er i København i dag. Jeg bor i Seattle.
Er du kommet helt fra Seattle for at høre om Superkrill?
Hvilket tidsskrift skriver du for?
En universitetsavis. Jeg kan sende dig et link.
Har du børn?
Ja, jeg har en datter.
Min Louise er bange for fremtiden.
Det er min fejl. Jeg siger altid, at verden går under.
Bør vi fortælle børnene sandheden, selvom den er forfærdelig?
Der er ingen, der kender fremtiden.
Det er sandt. Og alligevel ikke. Der er meget, som vi kan forudsige.
Om 60 år vil der kun være 40 procent af Jordens befolkning tilbage.
Til den tid vil meget af Japan -
- Rusland, Mellemamerika og Europa være oversvømmet.
Resten vil være ørken.
Det sidste grundvand vil være forurenet af salt.
Og de overlevende vil leve i et helvede af krig og kannibalisme.
Virker processen?
Ja. Men den er ikke klar endnu.
Jeg arbejder mest hjemmefra, fordi instituttet har nedlagt min forskning.
Jeg tager til Toronto for at skaffe sponsorer.
Prøverne måtte altså være i lejligheden i Gothersgade. Vores lejlighed.
Vi tales ved.
Jeg var på vej til at træde ind i mit eget hjem.
Jeg var begyndt at krydse mit eget spor.
(BARNELATTER)
Jeg gav mig selv lov til at se ud ad vinduet et øjeblik.
Udsigten fra dit værelse, som den så ud for længe siden.
Jeg var to kroppe med én bevidsthed.
Jeg sad på mit kontor i ministeriet og modtog sekvensen til NT11.
Samtidig med at jeg sad i Gothersgade og aflæste den 80 år tidligere.
Det var som at dele en tanke.
Sir, du bad om prognosen for Time Guard. - Tak.
Jeg vil gerne have en ny i aften. - Javel.
(RÅDHUSKLOKKERNE)
(MOSKEEN KALDER TIL BØN)
Lykkedes det? Modtog du den?
Den anden sendte sekvensen to gange. De var identiske.
Jeg håber, det passer.
Det kunne godt være NT11.
Frue. - Ja?
Jeg følger med til laboratoriet. - Okay, tak.
Officielt er det SCI SEC, der foretager en sikkerhedskontrol.
Hvordan har Yin det?
Hun er ved bevidsthed, men kan ikke holde mad i sig.
Der var en til fra klassen, der gik bort. Elena. Jeg har ikke fortalt det til Yin.
Er vi klar? Lad os gå.
Far?
Ivan var her i dag.
Ivan er en god dreng.
Han kunne godt tænke sig at være forsker ligesom mor.
Jeg tror, han bliver en god videnskabsmand.
Skal du også være forsker? - Hvis jeg lever.
Selvfølgelig lever du.
Jeg vil gerne være QEDA ligesom korporal Bingwen.
Hvordan får du den ide?
Jeg kunne godt tænke mig at være dobbelt og kunne rejse i tiden.
Men en QEDA er ikke dobbelt.
En QEDA er halv.
Hvis man kan rejse i tid, kan man også ændre på tingene.
Og alle os, der er her i dag, er her, fordi tingene er sket, som de er sket.
Men hvad nu hvis man ikke vil ændre noget?
Hvad nu hvis man bare ville sidde helt stille og se på det, der var?
En hund.
Skal jeg sige det til ministeren? Min datter vil have en tidsbro -
- og en molekulærspaltning, så hun kan rejse i tiden for at glo på en hund?
Man kan nok alligevel ikke blive QEDA, når man har saltforgiftning.
Her, skat. Drik noget vand.
Forsigtigt.
Om få timer ville vi åbne tidsbroen.
Jeg var på vej hjem.
Så kom regnen.
Det var en anderledes regn.
Blid og stille.
Det var ferskvand fra himlen.
Jeg tænkte på, om du nogensinde ville opleve sådan en regn.
Jeg glemte et øjeblik at gå.
Baby, kom her.
Undskyld. Det må du undskylde.
Gordon?
Hvad laver du her? Skulle du ikke rejse?
Jo, men mit fly var aflyst.
Hvor irriterende.
Det her er min datter, Louise.
Hej.
Vi bor lige derovre.
Ja. - Må jeg få en appelsin, mamma?
Du må ikke blive væk på den måde, Baby.
Det sidste, jeg mærkede, var regndråberne på mit ansigt.
Og duften af en appelsin.
Jeg mistede noget i det øjeblik.
Men jeg forstod endnu ikke, hvad det var.
Jeg modtog sekvensen. Neli ser på den og vender tilbage inden for nogle timer.
Godt arbejde, Rung. - Tak.
Er der noget galt? - Nej.
Men?
En ting. - Ja?
Vi var nødt til at kontakte Mona Lindkvist.
Aftalen var, at hun ikke måtte kontaktes. - Ja, men så havde vi ikke haft sekvensen.
Jeg håber, du har styr på ham. - Det har jeg.
Men jeg havde ikke styr på ham.
Jeg var ikke rolig, før jeg var tilbage -
- og atter splejset sammen til ét menneske.
Da vi nærmede os koordinaterne -
- voksede en mærkelig følelse af forladthed.
Vi åbnede tidsbroen som aftalt.
Der er otte minutter endnu.
Det er nu.
(ELEKTRISK KNITREN)
Vi har stadig to forsøg tilbage, før batteriet er opbrugt.
Vil du prøve en gang til?
Sagde han noget?
Rung?
Han kom ikke?
Nej.
Hvordan går det med ferskvandet? - Alle bassiner er fyldt.
Er der ingen bivirkninger, offentliggør vi sekvensen i næste uge.
Hvad betyder det, at han ikke kom? - Har Yin spist?
Hvad er der med broen? Hvorfor kom han ikke?
Jeg ved det ikke.
Jeg har mistet forbindelsen til ham.
Vi arbejder på det.
Din mor havde ret til at være vred.
Vi var så tæt ved målet, og så havde jeg mistet grebet.
Det ser ud til at lykkes. Jeg tror snart, vi kan rykke ind i de store bassiner.
Hvad siger seneste måling fra Time Guard? - En lille smule over det normale.
Hvor meget? - Ganske lidt.
Hvis jeg ikke længere havde forbindelse til mig selv -
- betød det så, at jeg ikke længere var ét menneske?
At jeg måtte anses for at være to personer?
Tror du, Yin, at det er muligt at forlade sig selv?
Værsgo, spis noget.
"19. maj." Stadig to dage, før Mona styrter.
Jeg ledte efter noget. Et eller andet.
Tegn på ændringer. Jeg var begyndt at frygte mine egne handlinger.
18. MAJ, 2017. JEG VED, AT DET VIRKER.
Kan han være død?
Nej, så ville jeg også være død.
Bevidstløs?
Måske.
Jeg skal tale med korporal Bingwen.
Vi skal forbi markedet.
Goddag.
Værsgo at kigge.
Hvor meget?
Det er nogle pæne sko. I får en god pris.
Cirka 100 liter per par.
De overbringer dig det ved det sydlige depot.
På en måde var det svindel. Om en uge vil de liter ikke være det samme værd.
Det er om en uge. I dag er i dag.
Vand, jeg beder Dem!
Se, vi har besøg.
Fang Rung. Træd nærmere, kaptajn.
Bingwen. - Hvad kan vi byde på?
Vi har drukket dagens vandration. - Jeg klarer mig. Tak.
Har du opgivet violinen? - Du ved, hvad Rumi skrev.
Der findes hundrede måder at takke Gud.
Har du hørt nyheden?
Vi fik vores dødsdom. - Du mener jeres benådning.
Jeg kommer for at lykønske jer. - Hvor upassende.
Det ligner ikke dig at være så uhøflig, kaptajn.
Jeg har en gave. En til jer hver. - En til hver?
Vi er én.
Har du ikke hørt det?
Snart vil du også kunne se det.
Det slår vel en henrettelse, ikke?
Vi har ikke set dig i seks måneder.
Og så kommer du valsende som en frier.
Med sko. - De er ubrugte. De må have været dyre.
Men det her er ikke et bal.
Og vi skal ikke giftes.
Så hvorfor er du kommet?
Jeg har nogle spørgsmål om jeres kommunikation.
Inden I reetableres... - Som de så elegant kalder det.
...vil jeg gerne vide mere om jeres kommunikation under rejsen.
Den var fejlfri. Ikke sandt? - Helt afgjort.
Jeg talte til dig, og du modtog mine tanker ord for ord.
Mistede I nogensinde kontakten? Aldrig?
Aldrig. - Aldrig.
Kan man afskære forbindelsen, så man ikke hører den anden?
Det kunne man. Men hvorfor skulle man?
Entaglementet fungerer som en livline.
Jeg var hans livline. - Han var min livline.
Så det er intet under, at man klamrer sig til sin bedre halvdel.
Tak.
Men den andens stemme bliver svagere.
Entanglementet bliver slidt.
Som en tynd tråd...
...med en meget lille klokke for enden.
Jeg har fortalt dig, Fang Rung. Tiden er en afstand.
Jo mere tid, man tilbagelægger, jo større bliver afstanden.
I går bliver til sidste år.
For hvert åndedrag i den anden tid bliver den tid mere virkelig.
Jeg siger ikke, at man glemmer det, man kommer fra, men...
Den nye virkelighed er stærk og fuld af farver.
Og den gamle er som en støvet bog med sort-hvide illustrationer.
Måske har jeg misforstået det hele.
Men hyrede sikkerhedsrådet ham ikke -
- til at nedlægge vores vidunderlige tidseventyr?
Og nu beder han om gode råd.
Hvad? - Jeg tror, at du har ret.
Han siger, at han tror, der er en ny QEDA.
Han tror, at det er dig.
Nå, kaptajn.
Havde du planlagt at køre af sporet?
Der er en storm på vej, Sir.
Jeg kunne ikke mærke ham, men tænkte, at han måske stadig kunne mærke mig.
Jeg satte mig ved din seng og forsøgte at få ham til at huske dig.
Dit smil. Din tapperhed.
Dine drømme.
Far?
Jeg drømte om en hund.
Jeg har også drømt om en hund.
Mor siger, det kun er et spørgsmål om tid, før vi kan genskabe alt liv.
Så vil man nok ikke starte med hundene.
Kan du huske, da du lavede denne her?
Måske kan vi alligevel en dag genskabe en hund.
18. MAJ, 2017. JEG VED, AT DET VIRKER.
19. MAJ. HAN ER MÅSKE BUDDHIST? HVORFOR SKER DET HER NU?
Snart ville man kunne måle ændringerne hos Time Guard.
Jeg vidste ikke længere, om jeg var min egen ven... eller fjende.
Nå, der er du.
Tak, fordi I ikke kom begge to. Det havde set skidt ud, alt taget i betragtning.
Ellers tak.
Han er ikke kommet hjem.
Hvorfor ikke det? - Jeg ved det ikke.
Der kan være en fejl på entanglementet. Jeg har ikke forbindelse længere.
Jeg troede, du havde alt under kontrol.
Jeg vil gerne rejse ud efter ham. - Det kan der ikke blive tale om.
Lad mig hente ham. Jeg ved, jeg kan.
Med både dig og ham i fortiden ville det være umuligt for os at nå jer.
Ministeren havde ret. Jeg var nødt til at gøre en ende på det.
Du ville komme til at leve, men uden mig.
Jeg er ked af det, Rung.
Aftalen var klar.
Du har ret.
Vi følger planen.
Dit offer har ikke været forgæves.
Jeg ville dø for at standse ham.
Men jeg var ikke parat til at dø forgæves.
Fang Rung, allerede tilbage?
Jeg håber ikke, at du er blevet forelsket.
Det ville være kompliceret. En ménage à trois.
Eller skulle jeg sige... quatre?
Tak for skoene, Fang Rung. - Ja, tak for de fine sko.
Vi er begyndt at gå i dem. - Mens vi kan.
Så den anden er ikke kommet tilbage endnu?
Verden bliver vist aldrig den samme igen.
Den store Fang Rung har også sine brister.
Hovmod står for fald.
Jeg vil mene, at han tog en enkeltbillet.
En rejse til Eventyrland.
"Følg den hvide kanin."
Didelidi, didelidum.
Men hvem er dronningen?
Og hvem får hovedet hugget af?
Jeg er ked af det.
Hvordan har du det?
Comme ci, comme ça.
Måske er det en velsignelse.
Måske vil de lade mig gå nu. Tror du det, Fang Rung?
Jeg fortalte ham, at han var for negativ.
Jeg ville ønske, at han havde prøvet at rejse.
Der var så mange eventyr, han kun oplevede på anden hånd.
Han var ikke ulig dig, kaptajn.
Eller den del af dig, som jeg nu taler med.
Også han frygtede nuet.
Vi var så bange for at blive én igen.
Kaptajn...
Vi må have fat på ministeren og fortælle hende, at det ikke virker.
Har I hørt det? Time Guard har målt en promille på næsten tre.
Ministeren har indkaldt til pressemøde om en halv time. Verden går under nu.
De kommer for at dræbe dig.
Jeg fortæller ministeren, at du er død.
Godaften, hr.
Jeg vil gerne være lidt alene sammen med Yin.
Far? - Ja.
Er der noget galt?
Bare sov.
Yin?
Når jeg giver besked, så brug den sidste energi til at aktivere broen.
Hold øje her hver halve time. Du ved præcis, hvad jeg mener, når du ser det.
(BÅDE TUDER)
Fortæl dem, at hvis de ikke gør, hvad du siger -
- så vil Fang Rung vende verden på hovedet. Her.
Stop her.
Jeg mindede mig selv om, at alt dette ikke fandtes.
Træerne fandtes ikke.
Bilerne, husene.
Menneskene... Intet fandtes.
Bænken, jeg sad på, fandtes ikke.
Manden...
Fuglene... Duer, vist nok.
Kom bare lidt nærmere, nærmere her.
De var borte for længst.
Vil du have noget?
Værsgo.
Det er frisk.
Ja, ja, ja.
(STEMMER)
Det var uhyggeligt, Yin.
Han gik der med din oldemor.
Så skødesløs og ubekymret.
Jeg kunne ikke kende mig selv.
Det var som at se på en fremmed.
Hej.
Kom, Baby.
Du kom.
Det er mærkeligt, det her.
Vi har fået sekvensen til at virke. Neli har.
Jeg er kommet for at hente dig.
Du ser træt ud. - Hvad skete der?
Hvorfor kom du ikke? - Her.
Tag noget kaffe. De drikker det hele tiden.
Hvorfor har du ikke kommunikeret? - Der går 40 liter vand på sådan en kop.
Det er ekstravagant. - Svar mig!
Hvorfor har du ikke kommunikeret?
Jeg kunne ikke.
Du synes, jeg er en forræder. - Hvad synes du selv?
Jeg ved det godt, men det føles også bare som et forræderi -
- at være her og ikke kigge på blomsterne.
Og ikke nyde den friske luft, der er her.
Jeg kunne ikke tage af sted.
Vi skal gå nu.
Mona kommer.
Jeg har bare inviteret hende på en frokost.
Er hun din elskerinde? - Hvad tror du?
Hvornår er broen åben? - Så hurtigt som muligt.
Jeg giver Neli besked via Monas logbog. Er den i lejligheden eller på instituttet?
I lejligheden, vel. Hvis hun ikke har den på sig.
Det er noget rod, QEDA. Hele verden er på den anden ende.
Kastanjetræer. Kan du huske Copenhagen Citys sidste kastanjetræ?
De fløj det igennem luften. Vi var 7-8 år. De enorme rødder der.
De brugte millionvis af liter i forsøget på at redde det.
Ved du, hvor jeg var i går? I Zoologisk Have.
Jeg så tigre, elefanter, isbjørne.
Jeg kan ikke forklare det.
Vi kan tage derhen nu. Så viser jeg dig giraffer, aber...
Så finder vi logbogen senere.
Vi har ikke tid. De har allerede målt et udsving på tre promille.
Vores tilstedeværelse her er begyndt at påvirke historien.
Hvor meget har du fortalt Mona? - Ingenting.
Jeg sagde, at mit fly var aflyst. Så lod hun mig overnatte.
Men hun har fortalt en masse. Om sine forældre og sin forskning.
Jeg sagde, jeg var journalist. Det bliver et portrætinterview.
Eller en kærlighedsaffære.
Vi kunne selvfølgelig også bare blive og redde hende.
Og gå i Zoologisk Have hver dag. - Nej.
Hjælpe hende med forskningen, inden det hele går ad helvede til.
I morgen er vi igen ét menneske.
Jeg er bange for, at jeg ikke kan.
Du er Fang Rung.
Jeg har aldrig før følt mig så alene.
Tag mig hjem nu. - Jeg tager dig hjem.
Men jeg stoler ikke på dig. - Nej.
Du skal ikke stole på mig.
Jeg finder logbogen og skriver til Neli. Jeg henter dig, når Mona er taget af sted.
Jeg vil være sikker på, at hun har taget det fly, hun skal med.
Undskyld, jeg er virkelig ked af, at jeg ikke kom.
Hvad er der sket?
Jeg faldt.
Du faldt? Du gik måske ind i en dør?
Jeg blev overfaldet af to unge mænd ovre i parken.
Det er jo helt vanvittigt.
Ja.
Og jeg var så vred på dig. Undskyld, kom ind.
Tak.
Vil du have noget koldt på det?
Nej, det er fint.
Er du sikker?
Må jeg låne toilettet?
Ja.
Hold den på. Den er kold.
Tak.
Det her er den bedste medicin.
Louise? - Hej.
Hvad laver du her? Skulle du ikke sove hos Sarah?
Ja, men jeg vil gerne være sammen med dig, når du skal rejse.
Er I blevet uvenner?
Nej, vi har aftalt, jeg kommer i morgen, når du tager af sted.
Jeg vidste, at Louise sov hos en veninde natten før Monas flystyrt.
Det var en lille ændring, men dog en ændring.
Gordon er her også i dag. Han er blevet overfaldet.
Hvorhenne? - Ovre i parken.
Der har jeg jo lige været.
Ja, men du havde jo Baby med. - Du skal altid være så sjov.
Louise... Louise!
Hun bliver vred over de mindste ting.
Jeg vil bestille thaimad. Kan du lide det?
Nå!
Den her er ikke så stærk.
Tak.
Sagde du ikke, at du havde boet i Kina?
Jamen det har jeg også. - Kan du kinesisk?
Hvad betyder det?
Selvfølgelig taler jeg kinesisk. - Sejt.
Vi kunne have grinet ad det, Yin. Dig og mig.
At jeg sad der og talte med to mennesker, som ikke fandtes.
Jeg får nok brug for citater fra dine noter til artiklen.
Min notesbog er meget privat.
Jamen, jeg tænkte, at du kunne give mig nogle af de mere relevante noter.
Ja, måske. Jeg kan prøve at se på det.
Godnat, skat. Sov godt.
Også dig.
Jeg er taget af sted i morgen tidlig, når du vågner.
Husk nøgler og mobiltelefon og at give Baby mad.
Husk, at jeg elsker dig. Godnat.
Godnat, Gordon. - Godnat, Louise.
Godnat, Baby.
Måske skulle jeg bare droppe det med Toronto.
Hvorfor siger du det?
Det er en stor mundfuld.
Toronto er så langt væk, og jeg er allerede for lidt sammen med Louise.
Jeg kunne undervise fra 10 til 14 og så være sammen med Louise.
Men det, du kan, er vigtigt, og der er ingen andre, som kan det.
Men der er heller ikke andre, som kan være Louises mor.
Hvordan kan jeg forklare dig det, jeg ikke selv forstår?
At jeg kom til at tænke på, om det var en bedre ide -
- at redde verden dengang. Før katastroferne.
At jeg et øjeblik var fristet til at ofre jer for dem.
Hvis nu man kunne, ville du så ændre i fortiden?
Hypotetisk.
Nej, det ville jeg ikke.
Du ville ikke rette op på klimakatastrofen, for eksempel?
Kunne man rejse tilbage og ændre alt, ville alt, vi gør nu, være meningsløst.
Ingenting ville have betydning.
Nej.
Det adskiller os jo fra dyrene. At vi kan træffe bevidste valg.
Så må man stå ved sine valg.
Men selvfølgelig tager jeg til Toronto. Det er jeg nødt til.
Jeg forstod, hvad der måtte være sket for min anden halvdel.
At denne verden havde taget bo i mig.
Måske var det selve tiden.
Dette før. Med sine farver.
Og sine dufte.
Far?
Min elskede.
Jeg havde lyst til at fortælle Mona, at hendes opfindelse ville redde dig.
Og mange andre.
Men jeg gjorde det naturligvis ikke.
(VÆKKEUR RINGER)
HADER AT SIGE FARVEL. TAK FOR NU. M.
Jeg tænkte på Louise. Hvordan hun ville vågne op til en anden virkelighed.
En fremtid uden sin mor.
(DØREN LÅSES OP)
Hej. - Hej, jeg vidste ikke, her var nogen.
Jeg hedder Gordon. Monas ven. - Sarah.
Jeg bor nedenunder. Jeg passer Baby, mens Louise er i Toronto.
Du mener, mens Mona er i Toronto?
Louise tog med. - Det kan ikke passe.
Jeg snakkede med hende i morges. Jeg skal også give fiskene mad på søndag. Vi ses.
Hun har taget hende med.
Jeg vidste jo godt, at vi der findes -
- findes, fordi tingene er sket, som de skete.
(HUNDEGØEN)
Tilgiv mig, Yin. Jeg troede, jeg vidste, hvad jeg gjorde.
Der findes intet at svømme ud til.
Ingen at vende hjem til.
Alt, hvad jeg elskede, er borte.
Mit navn var Fang Rung.
Jeg har skubbet til tiden.
Og det regner.
Jeg tror, jeg bliver liggende lidt endnu.
Danske tekster: Ulla Bruhns Medietekst Danmark
Oversættelse: Jakob Mølbjerg Nordisk Undertext